Od dětství bydlím v Podivíně, prastarém královském městě na jihu Moravy. Odmala jsem byl vášnivým čtenářem knih o cestování a dobrodružství, mé dětství a mládí provázely "májovky, verneovky, foglarovky". S příchodem televizního vysílání pak cestopisně a dobrodružné filmy. Chtěl jsem se stát pilotem, námořníkem, cestovatelem. Vyučil jsem se automechanikem, abych si na dalekých cestách dokázal opravit auto. Během dalších let mi různá náhodná setkání přihrávala do cesty nabídky a výzvy k uskutečňování klukovských snů. Prováděl jsem výškové práce později provozoval autodopravu a vozil nejen vodáky po světě. Věnoval jsem paragladingu, potápění, plul na plachetnici La Grace... Více naleznete na mých webových stránkách www.yachtsalaciamiton.com.
Putování do Soluně mě napadlo kdysi dávno, cestou do školky, brzy ráno v pět, když mi bylo pět. Rodiče spěchali na vlak do Břeclavi a já s mladším bráchou Vaškem jsme se vydávali na naše první toulavý cesty. Kaple „Cyrilka“ byla na naší oblíbené zkratce do školky. Sice to byla delší cesta, ale o to dobrodružnější. Dospěláci nás strašili, že v kapli jsou nebožtíci, ale taky nám některý řekl o dvou bratrech ze Soluně, na jejichž počest byla kaple postavena. Soluň… znělo to tak tajemně a záhadně, vonělo to sluncem a dalekými kraji. Už tehdy jsem si umínil, že až budu velký, budu cestovatelem a vydám se tam.